<b>II INFORMACIJE O USAGLAŠENOSTI FINANSIJSKIH ISKAZA SA NACIONALNIM PROPISIMA I MSFI</b>

Finansijski iskazi za poslovnu #god#. godinu sastavljeni su shodno odredbama člana 11 Zakona o računovodstvu ("Službeni list Crne Gore", br. 084/25 od 31.07.2025) kojim je propisano da ''Pravno lice dužno je da pripremi godišnje finansijske iskaze i konsolidovane iskaze sa stanjem na dan 31. decembra poslovne godine, odnosno na dan registracije statusnih promjena (spajanje, pripajanje, podjela) i na dan donošenja odluke o dobrovoljnoj likvidaciji pravnog lica''.
Odredbama člana 5 Zakona o računovodstvu sastavljanje finansijskih iskaza vrši se po ‘’MRS, odnosno po MSFI, koje je objavio IASB i utvrdio i objavio organ državne uprave nadležan za poslove finansija, odnosno pravno lice kojem je povjereno vršenje tih poslova i koje je od odgovarajućeg organa IFAC dobilo pravo na prevod i objavljivanje’’.
Pravilnik o sadržini i formi obrazaca finansijskih iskaza za privredna društva i druga pravna lica ("Službeni list Crne Gore", br. 011/20 od 06.03.2020, 139/21 od 29.12.2021, 013/22 od 04.02.2022, 139/22 od 16.12.2022) definiše da je svaki finansijski iskaz, odnosno ‘’Obrazac usklađen sa članom 4. Zakona o računovodstvu („Sl. list CG“ broj 084/25) i Direktivom 2013/34/EU Evropskom parlamenta i Vijeća.
Na osnovu svega prethodno navedenog smatramo da ne postoji usaglašenost finansijskih iskaza propisanih Pravilnikom o sadržini i formi finansijskih iskaza za privredna društva i druga pravna lica sa nacionalnim propisima, odnosno Zakonom o računovodstvu i MSFI.

<b>III INFORMACIJA O KOREKCIJI POČETNOG STANJA PO OSNOVU GREŠKE I PROMJENA RAČUNOVODSTVENIH POLITIKA</b>

Privredno društvo #firma# iz #mesto# u svojim finansijskim iskazima za poslovnu #god#. godinu nije imalo korekcija početnog stanja po osnovu greške i promjene računovodstvenih politika.

<b>IV INFORMACIJA O PRIMJENJENIM OSNOVAMA ZA VREDNOVANJE POZICIJA U PRIPREMI FINANSIJSKOG IZVJEŠTAJA </b>

Osnove za vrednovanje pozicija finansijskog izvještaja obuhvataju osnove za vrednovanje ekonomskih pozicija koje čine Bilans stanja i Bilans uspjeha kao finansijske iskaze.
Odmeravanje je proces utvrđivanja monetarnih iznosa po kojima se elementi finansijskih izveštaja priznaju i knjiže u bilansu stanja i bilansu uspeha. To uključuje odabir konkretne osnove odmeravanja. Osnov odmeravanja koji je naše privredno društvo koristilo za #god#. godinu u pripremi svojih finansijskih izveštaja je istorijski trošak.
(a) Istorijski trošak. Imovina se evidentira u visine iznosa gotovine ili gotovinskih ekvivalenata koji je plaćen ili fer vrednosti nadoknade date za njihovo sticanje u momentu njihovog sticanja. Obaveze se evidentiraju po iznosu primljene nadoknade u zamenu za obavezu, ili u nekim okolnostima (na primer, porez na dobitak), u iznosu gotovine ili gotovinskog ekvivalenta za koji se očekuje da će biti plaćeni za izmirenje obaveze u toku redovnog poslovanja.
 
Društvo je usvojilo finansijski koncept kapitala u sačinjavanju svojih finansijskih izveštaja. U skladu sa finansijskim konceptom kapitala, kao što je investiran novac ili investirana kupovna moć, kapital je sinonim sa neto imovinom ili kapitalom entiteta. Održanje finansijskog kapitala. U skladu sa ovim konceptom, dobitak je jedino zarađen ako finansijski (ili novčani) iznos neto imovine na kraju perioda prevazilazi finansijski (ili novčani) iznos neto imovine na početku perioda, nakon izuzeća svake raspodele prema ili uplata od strane vlasnika u toku perioda.
<b>Priznavanje imovine</b>
Imovina se priznaje u bilansu stanja kada je priliv budućih ekonomskih koristi u entitet verovatan, i kada imovina ima cenu koštanja ili vrednost koja se može pouzdano odmeriti.
Imovina se ne priznaje u bilansu stanja kada je nastao rashod za koji se smatra malo verovatnim da će rezultirati prilivom ekonomskih koristi u entitet nakon tekućeg obračunskog perioda. Umesto toga, takva transakcija rezultira u priznavanju rashoda u bilansu uspeha. Takav tretman ne implicira da namera rukovodstva u pravljenju rashoda nije bila da se generišu buduće ekonomske koristi za entitet, niti da je rukovodstvo bilo obmanuto. Jedina implikacija jeste da je stepen neizvesnosti da će ekonomske koristi priticati u entitet posle tekućeg obračunskog perioda nedovoljan da opravda priznavanje imovine.
<b>Priznavanje obaveza</b>
Obaveza se priznaje u bilansu stanja kada je verovatno da će odliv resursa koji sadrže ekonomske koristi biti posledica izmirenja sadašnje obaveze i kada se iznos po kome će se izmirenje izvršiti može pouzdano odmeriti. U praksi, obaveze po ugovorima koje su jednako proporcionalno neizvršene (na primer, obaveze za naručene zalihe koje još uvek nisu primljene) generalno se ne priznaju kao obaveze u finansijskim izveštajima. Međutim, takve obaveze mogu ispuniti definiciju obaveze i, pod uslovom da su kriterijumi priznavanja ispunjeni u datim okolnostima, mogu se kvalifikovati za priznavanje. U takvim okolnostima, priznavanje obaveze zahteva i priznavanje sa njom povezane imovine ili rashoda.
<b>Priznavanje prihoda</b>
Prihod se priznaje u bilansu uspeha kada nastane povećanje budućih ekonomskih koristi, povezano sa povećanjem imovine ili smanjenjem obaveza, i koje može pouzdano da se odmeri. To faktički znači da se priznavanje prihoda odvija podudarno sa priznavanjem povećanja imovine ili smanjenja obaveza (na primer, neto povećanje imovine koje proističe iz prodaje robe ili usluga, ili smanjenje obaveza koje proističe iz otpusta duga).
Procedure koje se uobičajeno usvajaju u praksi za priznavanje prihoda, na primer zahtev da prihod treba da je zarađen, predstavljaju primenu kriterijuma priznavanja iz ovog Konceptualnog okvira. Takve procedure su generalno usmerene na ograničenje priznavanja prihoda za one stavke koje se mogu pouzdano odmeriti i koje imaju dovoljan stepen izvesnosti.
<b>Priznavanje rashoda</b>
Rashodi se priznaje u bilansu uspeha kada nastane smanjenje budućih ekonomskih koristi, povezano sa smanjenjem imovine ili povećanjem obaveza, i koje može pouzdano da se odmeri. To faktički znači da se priznavanje rashoda odvija podudarno sa priznavanjem povećanja obaveza ili smanjenja imovine.
Rashodi se priznaju u bilansu uspeha na osnovu direktne povezanosti između nastalih troškova i realizacije pojedinačnih stavki prihoda. Taj proces, koji se uobičajeno naziva uparivanjem rashoda sa prihodima, sastoji se od istovremenog ili kombinovanog priznavanja prihoda i rashoda koji rezultiraju direktno odnosno zajednički iz iste transakcije ili drugog događaja; na primer, različite komponente rashoda koje čine troškove prodate robe se priznaju istovremeno za prihodima po osnovu prodaje robe. Međutim, primena koncepta uparivanja u skladu sa ovim Konceptualnim okvirom ne dozvoljava priznavanje stavki u bilansu stanja koje ne ispunjavaju definiciju imovine ili obaveza.
Kada se očekuje nastanak ekonomskih koristi tokom nekoliko obračunskih perioda i kada je moguće uspostaviti vezu sa prihodima samo u opštem ili indirektnom smislu, onda se rashodi priznaju u bilansu uspeha na osnovu sistematičnih i racionalnih procedura alokacije. To je često neophodno u priznavanju rashoda povezanih sa korišćenjem imovine kao što su nekretnine, postrojenja, oprema, gudvil, patenti i robne marke; u takvim slučajevima rashod se naziva amortizacijom. Takve procedure alokacije imaju za cilj priznavanje rashoda u obračunskim periodima u kojima se ekonomske koristi povezane sa takvim stavkama troše ili prestaju da postoje.
Rashod se priznaje u bilansu uspeha odmah kada rashod ne proizvodi bilo kakve buduće ekonomske koristi ili kada, u meri u kojoj je to slučaj, buduće ekonomske koristi se ne kvalifikuju, odnosno prestanu da se kvalifikuju za priznavanje u bilansu stanja kao imovina.
Rashod se takođe priznaje u bilansu uspeha u onim slučajevima kada obaveza nastane bez priznavanja imovine, kao u slučaju nastanka obaveze u vezi sa garancijom za proizvode.

<b>V INFORMACIJA O RAČUNOVODSTVENIM POLITIKAMA, KOJE SU ODABRANE I PRIMJENJENE NA ZNAČAJNE POSLOVNE PROMJENE I DOGAĐAJE </b>
*  dopuniti iz dokumenta Računovodstvene politike

<b>VI INFORMACIJE O STAVKAMA KOJE SE NISU KVALIFIKOVALE ZA PRIZNAVANJE U FINANSIJSKIM ISKAZIMA, A ZNAČAJNE SU ZA OCJENU FINANSIJSKOG POLOŽAJA I USPJEŠNOSTI POSLOVANJA PRAVNOG LICA</b>, uključujući i ukupan iznos svih finansijskih obaveza, garancija ili nepredviđenih izdataka koji nisu uključeni u Iskazu o finansijskoj poziciji/Bilansu stanja/, kao i naznaku prirode i oblika bilo koje značajne garancije koja je data (obaveze koje se odnose na penzije i povezana pravna lica ili pravna lica povezana udjelom obelodanjuju se odvojeno od drugih obaveza iste prirode)
Društvo prilikom vrednovanja stavki finansijskih iskaza za #god#. godinu nije imalo stavke koje nijesu iskazane u finansijskim iskazima, a koje bi bile bitne za ocjenu finansijskog položaja i uspješnosti poslovanja, kao što su finansijske obaveze, garancije ili nepredviđeni izdaci koji nisu uključeni u Iskazu o finansijskoj poziciji/Bilansu stanja/.

<b>VII IZNOS AVANSA I ODOBRENIH KREDITA ČLANOVIMA ADMINISTRATIVNIH, UPRAVLJAČKIH I NADZORNIH TIJELA,</b> sa naznakama kamatnih stopa, glavnih uslova i svih otplaćenih, otpisanih ili ukinutih iznosa, kao i obaveza dogovorenih u njihovu korist preko bilo kakvih garancija, sa naznakom ukupnog iznosa za svaku kategoriju;
Društvo tokom #god#. godine nije imalo datih avansa niti odobrenih kredita članovima administrativnih, upravljačkih ili nadzornih tijela. 

<b>VIII IZNOS I PRIRODA POJEDINIH STAVKI PRIHODA ILI RASHODA KOJI SU PO SVOM IZNOSU I PRIRODI MATERIJALNO ZNAČAJNI</b>
